Olemisen sietämätön keveys
Vuonna 1968 Prahassa asui nuori lääkäri nimeltä Tomas...
-Riisuudu. -Mitä?
Käskin sinun riisuutua.
Sinähän näit jo kaiken eilen illalla.
Minun täytyy tarkistaa eräs asia.
Vain kolmen sekunnin ajaksi.
-Paskiainen. -Miten hän onnistuu siinä?
Yksi, kaksi-
kolme.
Mutta nainen, joka ymmärsi häntä parhaiten, oli Sabina...
Minun täytyy mennä.
Etkö koskaan jää yöksi naisen luo?
En koskaan.
Entä kun nainen on sinun luonasi?
Sanon kärsiväni unettomuudesta.
Sanon mitä tahansa.
Sitä paitsi sänkyni on kovin kapea.
Pelkäättekö naisia, tohtori?
Totta kai.
Pidän sinusta, Tomas. Olet kitsin vastakohta.
Kitsin valtakunnassa-
sinä olisit hirviö.
-Odota. -Sabina, minun on mentävä.
Ei, odota.
Mikä minä olen?
Hirviö.
Tomas lähetettiin kylpyläkaupunkiin tekemään leikkaus...
Huone 6.
Noin.
Konjakkia?
-Voitteko laittaa sen huonelaskuuni? -Totta kai.
Hassua.
-Asutte huoneessa 6. -Entä sitten?
Vuoroni päättyy kuudelta.
Minun täytyy olla kuudelta takaisin Prahassa.
No-
kuuden maissa.
Palaan pian. Odota.
Odota.
-Tämä on minun penkkini. -Sinun penkkisi?
Tulen joka päivä istumaan tälle penkille ja lukemaan.
Eikö olekin hassua?
On.
-Mitä sinä luet? -Tolstoin Anna Kareninaa.
Niin, sitä Anna Kareninaa.
Niin.
Olisin tullut aiemmin, mutta äitini...
Asutko äitisi kanssa?
-Luovutin huoneeni. -Lähdetkö sinä?
Lähden. Alkaa olla myöhä.
Tulin vain suorittamaan leikkauksen.
Kollegani piti tulla-
mutta hän loukkasi itsensä.
No...
Ehkä palaan joskus.
Miksi palaisit? Täällä on tylsää.
Täällä ei kukaan lue eikä keskustele mistään.
Tiedätkö, mitä tarkoitan?
Tiedän.
Tiedän kyllä.
No...
Oli hauska tavata. Näkemiin.
Tomas.
Tomas!
Haetko pelkkää nautintoa?
Vai onko jokainen nainen kuin uusi maa-
jonka salaisuudet haluat paljastaa?
Haluat tietää, mitä hän sanoo rakastellessaan.
Tai miten hän hymyilee.
Miten hän kuiskaa-
voihkii, huutaa...
Ehkä ne pienet asiat-
mitättömät pikkuseikat...
Ne pienet asiat erottavat naisen-
kaikista muista naisista.
Mikä on minun yksityiskohtani, tohtori?
Hattusi, Sabina.
Hattu-
oli isoisäni isoisän.
Hän eli kauan, kauan sitten.
Kauan sitten.
Tomas.
Mitä sinä tuijotat?
Silmiäsi.
-Hei. -Hei.
Olet siis Prahassa.
Saavuin juuri.
Aion tavata ystäviäni. Tulin hoitamaan asioita.
Etsin uutta työpaikkaa.
-Tulisitko sisään? -Oletko yksin?
Olen.
Riisuudu.
Anteeksi.
Vilustuin varmaankin junassa.
Minun on paras vilkaista sinua. Tule tänne.
Ovatko käteni kylmät?
-Kutian herkästi. -Sattuuko tähän?
Katso ylös. Alas.
Vasemmalle.
Oikealle.
Ei hätää.
Olen lääkäri.
Vähän ylemmäs.
Noin.
Hengitä.
Vielä.
Yski.
Hyvä.
Ylös.
Kaikki näyttää olevan kunnossa.
Hyvä.
Avaa suusi.
Hei.
Tomas.
Genevestä soitettiin. Se työtarjous on vielä voimassa.
Miksi minä Geneveen lähtisin? Kaikki on täällä hyvin.
Toivotaan niin.
Luuletko, etteivät venäläiset sekaannu? Ajattele, mitä Unkarissa tapahtui.
Eivät he voi. Muu maailma ei sallisi sitä.
Sitä paitsi sosialismillamme on inhimilliset kasvot.
Kuka sitä vastustaisi?
-Potilaani on täällä. -Kumpi heistä? Siat eivät saa tulla sisälle.
-Käskin sen odottaa autossa. -Mutta teemme poikkeuksen.
Päivää, tohtori. Ettehän ole vihainen, että toin Mefiston?
-Lahja teille. -Ihanaa. Kiitos!
No, Pavel.
-Leikkauksesta on siis kuukausi. -Niin.
-Onko sinulla kipuja? -Ei.
-Huimausta? Päänsärkyä? -Ei.
Hyvä. Voit palata tilallesi.
Teemme vain pienen leikkauksen lisätäksemme luukudoksen.
Mihin aikaan voin odottaa sinua illalla?
Olen pahoillani, en pääse tänään.
Sääli.
Entä huomenna iltapäivällä?
Huomenillalla.
Kuulemani on siis totta. Joku on muuttanut luoksesi.
-Ei. -Minulla on vakoojia.
Hyvästi, tohtori.
Se ei ole täällä.
Tulit varmaankin ilman toista sukkaa.
Miten olisin voinut? En pitäisi vain yhtä sukkaa.
Olet ollut hajamielinen viime aikoina. Aina kiireessä.
Vilkuilet aina kelloasi.
Lainaan sinulle yhden sukistani.
-Haluatko, että laitan tämän jalkaani? -Ulkona on kylmä, tohtori.
Toimin mielestäsi typerästi.
Ehkä. Mistä minä tietäisin?
Mistä sinä oikein puhut?
Terezasta.
Jos minulla olisi kaksi elämää-
ensimmäisessä niistä kutsuisin hänet asumaan luokseni.
Ja toisessa potkaisisin hänet ulos.
Sitten voisin vertailla, kumpi ratkaisu oli parempi.
Mutta elämme vain kerran.
Elämä on niin kevyttä.
Se on kuin ääriviiva, jota ei voi koskaan-
täyttää tai korjata.
Tai parantaa.
Se on pelottavaa.
Kuule, Sabina. Hän etsii töitä täältä, ja minä...
Haluatko, että autan häntä?
Hänellä ei ole tutkintoa, mutta hän ottaa hyviä kuvia.
Ajattelin, että ehkä sinä voisit...
Tarkoitat siis-
että haluat minun auttavan sinua.
Tule sisään, Tereza.
-Juodaan teetä. -Juodaan vain. Hoida sinä se.
Selvä.
Täällä on sotkuista.
Yritän aina olla kiintymättä paikkaan-
esineisiin-
ja ihmisiin.
Tule, Tereza.
Haluan näyttää sinulle kuvia.
-Tiedätkö Man Rayn? -En.
Pidän...
Pidän tästä kovasti.
Tämä on Lee Miller.
Hän on niin...
Hän on niin kaunis.
Tomas sanoi, että olet valokuvaaja.
Kaduilla on niin paljon kuvattavaa.
Voin auttaa sinua julkaisemaan ne.
Rakastan näitä kuvia.
He yrittivät tehdä jotakin erilaista.
He etsivät uutta kauneutta.
Niin.
Jotakin korkeampaa.
Tässä sitä teetä.
Mitä nyt, Tereza?
Näin unta.
Olin hänen luonaan.
Sabinan luona. Hänen studiollaan.
Sinä rakastelit häntä.
Siinä hänen suuressa vuoteessaan.
Käskit minun seisoa seinän vieressä-
ja olla liikkumatta.
Pakotit minut katsomaan.
Teidän katsomisenne oli niin tuskallista-
että aloin työnnellä neuloja kynsieni alle-
jotta kipu sydämessäni loppuisi.
Se sattui niin paljon.
Miksi teit niin minulle?
Se oli vain unta.
Yritä nukkua.
-En voi. -Kyllä voit. Tule tänne.
En pysty nukahtamaan.
Pystyt kyllä. Nuku sylissäni.
Kuin linnunpoikanen.
Kuin luuta toisten joukossa-
luutakaapissa.
Kuin pieni papukaija.
Kuin pilli.
Kuin pieni laulu.
Metsän laulama laulu-
metsässä-
tuhat vuotta sitten.
Katso! Siinä ne ovat, Terezan kuvat!
-Kaksi täyttä sivua! -Kiitos, Sabina!
Onneksi olkoon! Ne ovat upeita.
Tereza, tässä on kollegani Jiri ja tässä pomoni.
-Hei. -Hauska tavata.
Loistavaa!
Olet todella ikuistanut uuden hengen.
Näkee, miten kaikki muuttuu.
Ei ihan kaikki. Katso tuonne.
Toverimme venäläisten kanssa.
Jotkut eivät koskaan muutu.
Jotkut pysyvät aina roistoina.
Mistä sen tietää?
Mietin aina, näkyykö se miehen kasvoista.
Voiko miehen kasvoista päätellä, onko hän roisto vai ei?
Katsotaanpa heitä.
Roisto.
-Roisto. -Roisto.
Roisto.
-Ei epäilystäkään. -Takuulla.
-Tunnemme teidät. -Roisto.
Mitä sanoisitte Tomasista?
-Ehdottomasti roisto. -Miksi?
Miksi? Hänen suunsako sen kertoo?
Vai viekkaat silmät?
Ei, se on visusti piilossa. Aivoissa.
Sellaisia asioita on meidän kaikkien aivoissa.
-Mikä on sitten sen ero? -Ehkä yksi miljoonasosa.
Ehkä eroa ei ole.
Nämä miehet eivät edes tiedä, ovatko roistoja vai eivät.
Oletko tosissasi?
Yli 100 000 ihmistä-
vangittiin, kidutettiin ja teloitettiin heidän valtansa aikana.
Ja nyt nämä miehet väittävät-
etteivät tienneet siitä mitään.
Heitä johdettiin harhaan tai manipuloitiin.
Että he olivat viattomia.
Eivät viattomia vaan-
kenties tietämättömiä.
Älä viitsi, he tiesivät mitä tekivät.
Muuten se ei onnistuisi.
Ei ole väliä tiesivätkö he vai eivät.
-Olen ajatellut Oidipusta. -Hyvä kuningas Oidipus.
Onko äitinsä kanssa makaaminen samanlainen rikos?
Kun Oidipus tajusi tappaneensa isänsä tietämättään...
Hän tappoi tietämättään isänsä-
ja makasi äitinsä kanssa-
ja hänen rikostensa takia kulkutaudit repivät kaupunkia-
hän ei kestänyt nähdä omia tekojaan.
Hän kaivoi silmänsä päästään ja lähti.
Hän ei tuntenut itseään viattomaksi.
Hänen piti rangaista itseään.
Toisin kuin Oidipus-
johtajamme luulivat olevansa viattomia.
Ja kun-
Stalinin kauden julmuudet tulivat tietoon-
he huusivat: "Emme me tienneet! Emme tienneet, mitä tapahtui.
"Omatuntomme on puhdas."
Mutta ero on se...
Tärkeä ero:
He jäivät valtaan.
Heidän olisi pitänyt kaivaa silmänsä päästään.
Sanon vain, että moraali on muuttunut sitten Oidipuksen.
Tule!
-Mikset kirjoita siitä? -En ole kirjailija.
Se julkaistaisiin varmasti. Kaikki poliittiset tilanteemme ovat siinä.
En välitä pahemmin politiikasta.
Mistä sinä sitten välität?
-Vaivaako sinua jokin? -Ei. Miksi?
-Mikä hätänä? -Ei mikään.
Kun näin sinun tanssivan toisen miehen kanssa-
ajattelin: "Mies voisi olla hänen rakastajansa."
Olet mustasukkainen.
En ole.
-Oletpas. -En ole!
-Sinä olet mustasukkainen. -En ole, Tereza.
-Hän on mustasukkainen. -Ei ole. Kuka hän?
-Hän on mustasukkainen! -En ole.
-Hän on mustasukkainen! -Ihan miten vain.
-Hän on mustasukkainen! -En ole.
Oletpas!
-Olet mustasukkainen. -En ole.
-Olet! -En ole.
-Olet! -Päästä irti!
En päästä! Olet mustasukkainen!
-En ole! -Olet!
En!
-Menetkö kanssani naimisiin? -Mitä? En!
Menetkö kanssani naimisiin?
-Ei! -Kyllä!
-Ei. -Kyllä.
Kyllä?
-Olisitko todistajani? -Totta kai!
Minun täytyy ostaa Mefistolle musta solmio.
Kuulitko, Mefisto? Musta solmio.
Hyvä morsiuspari, toivotan teidät tervetulleiksi-
sydämeni pohjasta-
tänä erityisenä päivänä-
kun olette omasta tahdostanne päättäneet-
astua avioliittoon.
Te molemmat varmasti tiedätte velvollisuutenne-
toistenne tukemisessa-
ja tiedätte varmasti oman terveytenne.
Minun on kerrottava teille tämä:
Älkää luulko, että elämä on yhtä päivänpaistetta.
Elämä ei ole pelkkää päivänpaistetta-
tai ruusuilla tanssimista.
Sosialistinen maamme-
on tehnyt paljon eteenne.
Nyt on teidän vuoronne.
-Nauratanko teitä? -Ette.
Hys, Mefisto.
Nauratteko minulle?
Anteeksi.
En suostu jatkamaan.
Eikö tässä maassa ole enää mikään pyhää?
Jos ette voi olla vakavia, ette ansaitse avioliittoa!
Otetaan yksi, Tomas.
Se tekee meidät onnellisiksi.
Valitse yksi.
Tämä.
Veljenpoikani maalta saapui!
Annetaan sille nimeksi Tolstoi.
Kun tapasin sinut ensi kerran, luit Tolstoita.
Ei se voi olla Tolstoi. Se on tyttö.
Se on tyttö! Entä Anna Karenina?
Se ei näytä ollenkaan Anna Kareninalta. Katso sen kasvoja! Sillä on miehen kasvot.
Se näyttää ennemminkin Annan mieheltä.
Annetaan sille nimeksi Karenin.
-Karenin. -Tule, Karenin. Mennään kotiin.
Tämä on oikein hyvä.
Kuningas Oidipus.
Erittäin hyvä idea.
Kun muutokset on tehty, voimme julkaista sen ensi viikolla.
Eva, kirjoittaisitko tämän puhtaaksi?
Nyt voimme julkaista tällaista tekstiä.
Se on fantastista.
Ajattele.
Vainottu kansa on saanut oikeutensa takaisin.
Lehdistöllä on täysi sananvapaus.
Vapautuminen Venäjästä. Muuta emme halunneet.
Luuletko, että Venäjä antaa meille vapauden?
Minkä he sille mahtavat?
Eivät mitään, tohtori. Eivät mitään!
-Jatka kirjoittamista. -Kiitos, mutta kirurgia on helpompaa.
Vie minut heidän luokseen.
Olet hereillä.
-Vie minut heidän luokseen. -Keiden?
Toisten naisten.
Vie minut heidän luokseen, kun rakastelet heitä.
Riisun heidät sinulle.
Haluaisin sitä.
Oikeasti.
Kylvetän heidät ja tuon heidät luoksesi.
Teen mitä haluat.
Toisten naisten vartalot olisivat lelujamme.
Tereza, mistä sinä puhut?
Tiedän, että tapailet toisia naisia.
Et voi salata sitä minulta.
Sanon joka päivä itselleni:
"Ei se mitään.
"Ei se ole tärkeää.
"Hän vain pelehtii. Hän ei voi vastustaa sitä.
"Hän rakastaa minua. Tiedän sen. Olen varma siitä. Hän rakastaa minua.
"Hän rakastaa minua!"
Mutta en kestä sitä.
Yritin kovasti, mutta en voi.
Vie minut heidän luokseen. Älä jätä minua yksin!
Rauhoitu, Tereza.
Lopeta puhuminen. Yritä nukkua. Tarvitset unta.
En halua nukkua.
Tiedän, että olet kyllästynyt minuun.
Tiedän sen.
Näen sen silmistäsi.
Haloo. Kyllä.
Mitä?
Tereza!
He tulevat!
Tereza, pysy siinä. Karenin!
Tomas!
-Lähden Sveitsiin. -Minne?
Geneveen.
Onnea matkaan.
-Onnea matkaan! -Ole varovainen!
-Mistä maasta olette? -Alankomaista.
Hyvä. Ottakaa nämä.
Antakaa ne julkaistavaksi.
Tereza!
Oletko tullut hulluksi?
Etkö ymmärrä, että rakastamme teitä?
Että olemme aina rakastaneet teitä?
Että tulimme suojelemaan teitä?
Suojelemaan?
Suojelemaan miltä?
Annoitko valokuvasi ulkomaalaisille?
Annoin.
Ymmärrätkö, että sinut voidaan ampua siitä hyvästä?
Valokuvistamme tunnistetaan ihmisiä.
-Onko se sinun kamerasi? -Ei.
Se on varmasti sinun. Kuka tämä mies on?
Kuka tämä mies on?
En ole koskaan nähnyt häntä.
-Te olette siinä! -En.
-Olette varmasti! -En takuulla ole.
Te olette siinä.
En.
The New York Times VENÄLÄISET VANGITSEVAT DUBCEKIN
KAUPUNGISSA TULITETAAN TŠEKIT PIMITTÄVÄT TIETOA
Ei!
Ei! Ei!
-Onnea matkaan. -Samoin.
Maahamme tunkeutuminen-
on selvä hyökkäys-
itsenäistä maata vastaan.
Tšekeillä on oikeus ja velvollisuus-
taistella hyökkääjää vastaan.
Ne, joilla ei ole rohkeutta-
taistella aseet käsissään, eivät ansaitse vapautta.
Miksi sinä sitten muutit maasta? Mene takaisin taistelemaan.
Helppohan sinun on täällä käskeä toisia taistelemaan.
Jonain päivänä kaikilta kysytään:
"Mitä sinä teit kommunisteja vastaan?"
Anteeksi.
Anteeksi, haluaisin kysyä teiltä jotakin.
-Mitä haluatte kysyä? -Miksi teitte sen?
Miksi haluatte tietää?
-Kuka te olette? -Nimeni on Franz.
Olin kokouksessa kuuntelemassa.
Ei, en ole poliisista. Olen yliopiston professori.
Minulla ei ole mitään yhteistä näiden ihmisten kanssa.
Ainoa, mikä heitä pitää yhdessä-
on se, miten he tuomitsevat toisiaan.
On vaikea olla maanpaossa.
Ihmiset tuntevat itsensä hylätyiksi. Heitä ei ymmärretä.
He ovat eksyksissä ja yksinäisiä.
Maasi on vallattu. Etkö välitä siitä?
En voi sietää osoittelevia sormia ja kohotettuja nyrkkejä.
Mitä sitten haluat tehdä?
Haluan mennä lounaalle. Minun on nälkä.
Kun opiskelin Pariisissa-
pidin mielenosoituksista, marsseista, väkijoukosta, huutamisesta...
Halusin olla osa sitä.
Koko maailma oli minulle kuin suuri marssi.
Eteenpäin paremman maailman puolesta.
-Sama täällä. Marssin joka vuosi. -Ihanko totta?
Kyllä, mutta minut pakotettiin marssimaan.
Kaikki pakotettiin.
Vappuparaatissa kaikki tytöt pukeutuivat samalla tavalla.
Kaikki hymyilivät ja heittelivät kukkia.
En koskaan pysynyt tahdissa.
Takanani olevat tytöt astuivat tahallaan kantapäilleni.
On tragedia, mitä maallesi tapahtui.
-Onko sinusta? -Totta kai.
Ennen oli toivoa. He tappoivat sen.
Et kai sinä ala tylsäksi?
Tarjoilija.
-Voitteko lopettaa tuon melun? -Melun?
Tuon, mitä kutsutte musiikiksi.
Minun täytyy kysyä johtajalta.
Musiikki muuttuu kaikkialla meluksi.
Katso. Nämä muovikukat...
Ne on laitettu veteen.
Ja katso tuonne.
Nuo rakennukset-
rumentavat maailmaa.
Kauneutta löytää vain sellaisesta paikasta-
jota tuhoajat eivät ole vielä huomanneet.
Se on maailmanlaajuinen prosessi-
enkä minä kestä sitä.
-Onko jokin vikana? -Ei.
Kaikki on hyvin.
Tuo melu vain häiritsee. Voitteko lopettaa sen?
Se kuulostaa likaiselta vedeltä.
Olen pahoillani, herra.
Muut asiakkaat pitävät tästä melusta.
Miten he voivat syödä kuunnellessaan tuota paskaa?
Siinä tapauksessa-
etsimme paikan, jossa on parempi maku.
Kiitos.
Toivottavasti sinua ei haittaa, että lähdimme.
Päinvastoin. Pidän paikoista lähtemisestä.
Pidän lähtemisestä.
Toivottavasti sinulla ei ole kurjaa.
Ei ollenkaan.
Mutta junani lähtee tunnin päästä. Luennoin huomenna Torinossa.
-Matkustatko junalla? -Aina.
Rakastan junia. Ne ovat niin eroottisia.
Vaimoni omistaa taidegallerian.
Ehkä hän voisi auttaa sinua.
Oletko naimisissa?
Olen.
Varo!
Ole varovainen.
Tervetuloa Geneveen.
Nämä ovat hyviä. Mutta ne tulevat liian myöhään.
Venäläiset Prahassa... Näitä näkee kaikkialla.
Tapahtumista on jo liian kauan. Se on ohi.
Mikään ei ole siellä ohi.
Kaikki vaativat yhä, että venäläiset lähtevät.
Ympäri maata lakkoillaan ja protestoidaan.
Täällä kukaan ei näytä enää välittävän.
Tässä se juttu Ranskan nudisteista.
Kiitos.
Odota, katso näitä.
Upeita kuvia Prahasta.
Sääli, että saimme ne vasta nyt.
Katso minun kuviani. Niillä ei tietysti ole mitään tekemistä kuviesi kanssa.
Nehän ovat samoja.
Ihmisvartalossa ei ole mitään vikaa. Se on normaalia.
Ja kaikki normaali on kaunista.
Kuvaat hienosti naisvartaloa.
Nämä provosoivat asennot.
Olisit loistava muotikuvaaja.
Hanki itsellesi malli, jota voit kuvata.
Kokoa kansio toimistoille.
Voisin aluksi esitellä sinut puutarhaosion päätoimittajalle.
Mikä ettei.
Siellä tarvitaan aina kuvia kaktuksista ja ruusuista.
Kaktuksista?
Ei. Olet kovin ystävällinen.
Mutta olen mieluummin tarjoilijana tai pysyn kotona.
Olisitko tyytyväinen kotona istumiseen?
Mitä minä teen?
Otanko kuvia alastomista naisista?
Miksi kaikki haluavat katsoa kuvia alastomista naisista?
Ovatko he niin kiinnostavia?
Nähdään myöhemmin.
-Oletko tänään töissä? -Olen. Minulla menee myöhään.
Pärjäätkö sinä?
Kyllä kai.
Hyvä.
Tule mukaani Amsterdamiin kahden päivän päästä.
-Olen nähnyt Amsterdamin. -Oletko?
Ystäväni lähetti sieltä kerran postikortin.
Se on seinällä vessanpöntön yläpuolella. Etkö ole huomannut?
Kuule, Franz-
miksi sinun täytyy aina viedä minut toiseen kaupunkiin?
Mikset koskaan rakastele minua Genevessä?
-Minähän kerroin sinulle. -Kerro uudestaan.
Koska en voisi mennä kotiin sänkyyn vaimoni kanssa.
Etkö voisi mennä yhdestä sängystä toiseen samana päivänä?
-En. -Mikset?
Se olisi nöyryyttävää vaimolleni-
minulle ja sinulle.
Se kuulostaa ehkä naurettavalta, mutta niin se vain on.
Minun täytyy mennä.
Sano, että tulet mukaani.
Tulen mukaasi.
Mukava nähdä sinua.
Miten voit?
Hyvin.
Ihan hyvin.
-Tuliko Tereza mukaasi? -Totta kai.
Hyvä. Miten hän voi?
Jotenkuten. Ihan hyvin.
Hän etsii työtä.
Hyvä. Haluaisin tavata hänet joskus.
Totta kai. Entä sinä?
Voin ihan hyvin.
Hyvä.
Tapasin toisen miehen.
Hän on paras koskaan tapaamani mies.
Hän on älykäs, komea, hyvä...
-Ja hulluna minuun. -Hyvä.
-Ja naimisissa. -Hyvä.
Hänessä on vain yksi vika:
hän ei pidä hatustani.
Hatustasi.
Hattusi saa minut itkemään, Sabina.
Soitan sinulle.
Nähdään pian.
Alastomia naisia.
Niin?
Sinä!
Kyllä!
Mitä?
Eräs nainen sanoi, että minun pitäisi kuvata...
-Alastonkuvia. -Alastonkuvia?
Niin, alastonkuvia.
Sitten meidän on parempi juoda ensin.
Ota lasit.
Miten Tomas voi?
Hyvin.
-Etkö ole nähnyt häntä? -En.
Katso minuun.
Katso ylös.
Riisu vaatteesi.
Mitä?
On minun vuoroni.
En pidä alasti olemisesta.
Riisu vaatteesi.
Odota.
Ei!
Katso minuun, Tereza.
Tereza, tässä on Franz.
Hän on ystäväni Prahasta. Toinen hullu mimmi.
Hän on mallinani.
Tai minä hänen mallinaan, tai jotakin sellaista.
Jätin hänet.
Mitä?
Jätin vaimoni.
Mitä hän sanoi?
"Älä unohda smokkiasi."
Hän auttoi jopa pakkaamaan. Olemme vielä ystäviä. Luulen ainakin.
Minun täytyy vielä hakea kotoa tavaroita-
kirjani, smokkini...
Ja haluan varmistaa, että hän on kunnossa. Emme riidelleet.
Tiedän, että olet samaa mieltä.
Meidän täytyy elää lasitalossa, jossa salaisuuksia ei ole.
Emme voi enää elää valheessa. Meidän on elettävä totuudessa.
Voisinko asua täällä jonkin aikaa?
Jos siitä ei ole vaivaa.
Kunnes selvitän asiat.
Jos sopii-
tulen huomenna.
Ja...
Voi luoja.
Näkemiin, Tereza. Tapaamme varmasti uudelleen.
Kuule, Tereza...
Sinun pitää nyt lähteä.
Minulla on asioita.
Sabina.
Ehkä minun olisi pitänyt jäädä.
Lopettaa pakeneminen.
Lopettaa lähteminen.
Franz oli niin hyvä mies.
Mitä sinä aiot nyt tehdä?
Lähteä.
Sabina.
En tiedä. Lähden-
ehkä Pariisiin.
Tai Amerikkaan.
Tule tänne.
Haluatko sinä nähdä Amerikan?
Sitten joskus.
Ehkä tapaamme nyt viimeisen kerran.
Ehkä.
Karenin.
Tomas, tiedän, että minun kuuluisi auttaa sinua.
Mutta en voi.
En ole tukenasi vaan taakkanasi.
Elämä on minulle niin raskasta-
ja sinulle niin kevyttä.
En kestä tätä keveyttä, tätä vapautta.
En ole tarpeeksi vahva.
Prahassa tarvitsin sinulta vain rakkautta.
Sveitsissä-
olen sinusta kaikessa riippuvainen.
Mitä tapahtuisi, jos jättäisit minut?
Olen heikko.
Palaan heikkojen maahan.
Hyvästi.
Olen pahoillani, mutta otin Kareninin.
Ja kameranne.
Konjakkia?
Oletko kunnossa?
Olen.
Entä Karenin?
Sekin on kunnossa.
Mitä aiot tehdä täällä?
Keksin jotakin.
Tomas!
Tomas.
En todellakaan haluaisi tehdä tätä. Minun ei pitäisi tehdä tätä.
Muistatko artikkelin-
jonka kirjoitit kuningas Oidipuksesta?
Miten kommunistijohtajien pitäisi kaivaa silmänsä päästään?
Olin melkein unohtanut sen.
He eivät ole.
Kirjoitin tämän kirjeen, peruutuksen.
Sanot vain erehtyneesi, ettet ymmärtänyt.
Allekirjoitat sen. Siinä kaikki.
Älä käsitä väärin.
He eivät pyydä julkista vakuutusta.
He ovat vain varovaisia byrokraatteja.
He antoivat minulle sanansa. Mitään ei julkaista.
Tarvitsen sinua, Tomas.
Toivon voivani pitää sinut.
Et ole kirjailija, toimittaja, maan pelastaja.
Olet lääkäri. Tiedemies.
Onko tämä artikkeli niin kamalan tärkeä sinulle?
Se ei voisi olla vähemmän tärkeämpi.
-Hei, Tomas. -Hei.
-Tomas. -Hei, Jiri!
Kiva nähdä sinut taas täällä. Miten voit?
-Hyvin. Entä sinä? -Kiitos hyvin.
Aiotko allekirjoittaa-
sen jutun?
Minkä jutun?
Peruutuksesi.
Mitä sinä tiedät peruutuksestani?
-Oletko lukenut sen? -En.
Mutta tiedäthän, miten kaikki toimii.
Kuka sinulle kertoi, että olen suostunut siihen?
Nähdään.
Monet ovat kai allekirjoittaneet niitä kirjeitä.
Niitä pidetään arkistossa.
He tietävät, että ne voidaan julkaista koska vain-
ja pysyvät siis hiljaa.
He eivät voi sanoa enää mitään.
He hyväksyvät kaiken.
Pelkuruudesta tulee pikkuhiljaa elämän laki.
Minusta tuntuu, että kaikki haluavat minun allekirjoittavan.
Kaikki.
Kaikki paitsi minä.
Kuinka voin auttaa?
Te ette voi auttaa minua, tohtori.
Olen sisäministeriöstä.
Ministeriössä kaikkien mielestä on sääli, että olette täällä.
Olette parhaimpia aivokirurgejamme.
Ja näin meidän kesken, vaikka minun ei pitäisi ehkä sanoa tätä:
Emme me kaikki pidä näistä äärimmäisistä toimenpiteistä-
joilla asiantuntijamme poistetaan asemistaan.
Se on hyvin valitettavaa.
-Voinko istua? -Olkaa hyvä.
Teillä oli hyvä asema Genevessä, ja palasitte maahamme.
Olemme siitä kiitollisia.
Mutta te kuulutte leikkauspöydän ääreen.
-Olen täysin samaa mieltä. -Kaikki ovat.
Kertokaapa sitten-
pitäisikö kommunistien todellakin kaivaa silmänsä päästään?
-Olette parantanut niin monia ihmisiä. -En tarkoittanut sitä.
Kaikki ymmärtävät sen siten. Se on valitettavaa.
Miten voitte...
Miten voitte antaa ihmisten ajatella, että te, lääkäri-
haluatte viedä ihmiseltä näkökyvyn?
Ehkäpä joku antoi teille idean artikkelin kirjoittamiseen.
Kukaan ei tehnyt niin.
Tunsitteko artikkelin julkaisijat?
En.
Ettekö puhunut heille?
-Minua pyydettiin kerran käymään. -Miksi?
Keskustelemaan artikkelista.
-Kenelle puhuitte? -Yhdelle päätoimittajista.
Mikä hänen nimensä oli?
En muista.
Ei aavistustakaan.
Miltä hän näytti?
En muista.
Kertokaa totuus, tohtori.
Hän oli pitkä-
ja hänellä oli lyhyet vaaleat hiukset.
Hieman kumaraselkäinen?
Ehkä.
Miten hän reagoi?
Mitä hän tarkalleen sanoi?
Hän pyysi minua tekemään joitakin muutoksia.
Ehkä teitä-
manipuloitiin, tohtori.
Teitä käytettiin hyväksi tietämättänne.
Artikkelinne lietsoi kommunisminvastaista hysteriaa.
Lääkärin ei odoteta ymmärtävän politiikkaa.
Emme tietenkään voi antaa-
poliittisesti epäilyttävän miehen-
suorittaa aivoleikkauksia.
Tässä on toinen vakuutus.
Neuvon teitä allekirjoittamaan sen.
"Tämä tilapäinen erehdys-
"joka johtui niin kutsuttujen intellektuellien huonosta vaikutuksesta-
"ei millään tavoin kyseenalaista uskollisuuttani Kommunistipuolueelle-
"tai Neuvostoliiton ihailuani."
Tämä on tietysti pelkkä vedos.
Jos haluatte muuttaa jotakin...
Sehän on teidän oma lausumanne.
Pelkkä paperinpala arkistoitavaksi. Ei se ole mitään.
Jottei heitä rangaista siitä, että he antavat teidän työskennellä täällä.
Hyvää iltaa, ylhäisyys.
Miksi häntä kutsutaan ylhäisyydeksi?
Hän oli Wienissä suurlähettiläänä. Ennen.
Anna konjakki.
-Oletko jo 18? -Olen.
Näyttäisitkö henkilöllisyystodistuksesi?
Humalainen.
Anna juotavaa.
Hyvä on.
Sinulla on kauniit sääret.
Katselin sinua kadulla.
Pysy tässä. Haluan katsella sinua.
Rakastan sinua.
Rouva.
Teillä ei ole oikeutta tarjoilla alaikäisille.
Se oli pelkkää limonadia.
Luuletteko, etten nähnyt, mitä laitoitte hänen limonadiinsa?
Mistä oikein puhutte?
Olen tarkkaillut teitä jo jonkin aikaa.
Olkaa sitten kiitollinen, että saatte katsella kaunista naista-
ja pitäkää suunne kiinni.
Älkää sekaantuko tähän.
Mitä tämä teille kuuluu?
Entä mitä se teille kuuluu, ystävä?
Kiitos.
Eipä kestä.
Tuo mies käy täällä jatkuvasti.
-Hän on todella epämiellyttävä. -Unohtakaa hänet.
Luvatkaa, ettette ajattele häntä enää.
Minä lupaan.
Minusta on mukava kuulla teidän tekevän lupauksia.
Mitä teidänlaisenne kaunis tyttö tekee tässä kamalassa kaupunginosassa?
Mitä te täällä teette?
Minä asun täällä. Olen insinööri.
Pistäydyin tänne sattumalta.
Asun ihan lähellä.
Tehän olette lääkäri.
Kyllä.
-Tulisitteko hetkeksi sisään? -Minun täytyy pestä nämä ikkunat.
Älkää niistä huolehtiko.
Tulkaa sisään.
Älkää ikkunasta huolehtiko.
Sanon heille, että työ on tehty.
Maistuisiko lasi viiniä?
Kiitos. Se olisi mukavaa.
Istukaa.
Olen kuullut teistä niin paljon.
Sitten yhtäkkiä näin teidät ja sanoin itselleni:
"Mikä sattuma.
"Hän voi auttaa minua."
Maksan tietysti ajastanne.
Minulla on ollut selkäsärkyjä-
muutaman kuukauden ajan-
ja haluaisin mielipiteenne.
Riisukaa.
Kaikkiko?
Kaikki.
Se on...tässä.
Mikä hätänä?
Mikä on hätänä?
Mikä hätänä?
-Unohdit pestä hiuksesi. -Mitä sinä puhut, Tereza?
-Hiuksesi haisevat... -Miltä?
Toisen naisen seksiltä.
Luulin, että palasit tänne minun takiani.
Niinhän minä palasin. Mitä sinä tarkoitat?
Miksi sitten tapailet toisia naisia?
-En tiedä mitä sanoa. -Tiedän, tiedän.
Olet selittänyt sen tuhat kertaa.
Tuhat kertaa.
Rakkaus on rakkautta ja seksi seksiä-
ja seksi on viihdettä, kuten jalkapallo. Se on kevyttä, tiedän.
Kunpa voisin uskoa sinua.
Mutta miten voi rakastella, jos ei ole rakastunut?
Minä en ymmärrä.
Anna minun kokeilla.
Ei.
Torjuisit minut, jos kokeilisin.
Kunpa voisin olla niin kuin sinä.
Tunteeton.
Vahva...
Vahva.
-Hei. -Minä vain kokeilin...
Tule sisään.
Asuntoni on hyvin vaatimaton. Eihän se haittaa.
Ei ollenkaan.
-Ovatko nämä kirjat sinun? -Ovat.
-Mitä haluaisit juoda? -Mitä vain.
-Viiniä? -Ei viiniä.
-Kahvia? -Selvä, laitan kahvia.
-Otanko takkisi? -Ota vain.
-Istuhan. -Kiitos.
Olen iloinen, että tulit.
En halunnut tulla.
Et tietenkään.
Täällä on joku, tuon verhon takana.
-Olet hupsu. -Vedä verho sivuun.
Sanoinhan, että olet hupsu.
Mikset sitten vedä verhoa sivuun?
Katso. Ei mitään.
Ja täällä.
Tunnen, että haluat sitä.
Mitä sinä tuijotat?
Mutta ole varovainen.
Se oli lavastettu hyvin.
Nuori uhoava humalainen.
Sitten toinen mies, joka syytti sinua.
Ja kolmas, joka sai luottamuksesi-
koska oli puolellasi.
Insinöörikö?
Niin sanottu insinööri.
Miksi pelästyt? Sinulla ei ole mitään pelättävää.
Menin tapaamaan häntä-
hänen asunnolleen-
koirani ja ystäväni kanssa.
Hän tarjosi meille kahvia.
Mistä tiedät, että asunto oli hänen?
He käyttävät useita eri asuntoja.
Aika halpa asunto insinöörille.
Tiedätkö, mitä he tekevät ulkomaalaisille diplomaateille?
Kaunis tyttö-
asunto, piilotettu kamera...
Sitten miesparkaa kiristetään.
Ja hän tekee mitä käsketään.
Tuo otettiin Wienissä 1961.
Minä olen siinä Kennedyn ja Hrushtshevin takana.
Minua tuskin näkee.
Oletko varma, että hän oli poliisista?
En ole mistään varma.
Kuka tahansa voi olla poliisista.
Ehkä insinöörisi oli oikea insinööri.
Kuka tietää?
He tietävät.
Ja nyt he saivat mitä halusivat.
Nyt sinä pelkäät.
Tomas.
En halua jäädä tänne. Haluan lähteä.
Lähteä.
Lähteä?
Taasko?
Lähdimme kerran.
Menimme Sveitsiin. Sitten lähdimme Sveitsistä.
Ja nyt haluat taas lähteä. Miksi?
-En ymmärrä. -Prahasta on tullut niin ruma.
Ei.
Tiedän, että on jokin toinen syy.
Kerro minulle.
Haluan lähteä.
Meiltä on otettu passit pois.
Meillä ei ole minne mennä.
Emme voi lähteä minnekään.
Ehkä me voimme.
Mefisto on nyt iso. Katso.
Katso, Karenin. Mefisto on täällä.
Karenin pitää Mefistosta enemmän kuin koirista.
Toiset koirat ovat sen mielestä hölmöjä.
Tiedätkö, miksi pidän Mefistosta?
Se on viisas mutta silti-
täysin tietämätön.
Se ei tiedä, että elämä on täällä nyt täysin mahdotonta.
Mitään ei ole jäljellä. Kirkkoa ei enää ole.
Ei paikkaa, jossa käydä oluella.
Tämä on hyvää.
Jos muutatte joskus mielenne-
lähteminen ei ole helppoa.
Emme koskaan lähde.
Voinko auttaa sinua?
Katso Kareninia. Sen juoksu näyttää oudolta.
Olet oikeassa.
Tule tänne, Karenin.
Katsotaanpa.
Mikä se on?
Eläinlääkäri lähetti testien tulokset.
Mitä siinä sanotaan?
Syöpä.
Katso tätä.
Se tuoksuu niin hyvälle. Katso.
-Tule, Karenin. -Katso, Terezakin pitää siitä.
Katso.
Se hymyilee.
Karenin, on mukava nähdä, että syöt taas.
Minun oli pakko rakastaa äitiäni.
Muttei tätä koiraa.
Tiedätkö, Tomas...
Ehkä...
Ehkä rakastan sitä enemmän kuin sinua.
En enemmän.
Vaan paremmin.
En ole siitä mustasukkainen.
En halua muuttaa sitä.
En pyydä siltä mitään.
Meidän ei pitäisi viivytellä.
Muuten se kärsii hirveitä tuskia.
Sinun pitäisi tehdä se.
Katso. Se hymyilee.
Se hymyilee.
Pitele sitä ja juttele.
Älä pelkää.
Älä pelkää, Karenin.
Siellä et tunne tuskaa. Siellä on kaunista.
Saat jahdata lehmiä.
Ja Mefistokin on siellä.
Älä pelkää.
Tomas!
-Mitä tapahtui? -Olkapää.
Mene makaamaan.
Ei noin. Käänny.
Päästä irti!
Pitele sitä kättä.
Olkapääsi on sijoiltaan. Laitan sen takaisin paikoilleen.
Se sattuu.
Oletko valmis?
Ja vielä.
Vielä kerran.
-Tuntuuko paremmalta? -Tuntuu.
Vaimosi on tänään pirun kaunis.
Senkin idiootti. Tereza on aina sievä.
Niin, mutta varsinkin tänään.
Kun näen sinut tuossa kauniissa mekossa-
haluaisin tanssia kanssasi.
Lähdetään kaikki tanssimaan!
Lähdetään vain, mutta minne?
Minä tiedän. Voimme mennä Milosin tavernaan.
Sinne on 40 kilometriä.
-Minä ajan. -Minä juon.
Otamme sinut ja Mefiston, tanssivan sian.
Kaikki naiset pyörtyvät-
kun he näkevät nuo kaksi sikaa kävelemässä yhdessä.
Mennään!
Ei sikoja sisälle.
Älä nyt!
Sillä on solmiokin!
Kaikkien tänne tulevien on tilattava juoma.
Yksi juomako vain? Kuulitteko?
Viiniä kaikille ja tälle olutta.
Iso pilsneri.
Mefisto tulee viinistä hulluksi.
Täällä ei ole minulle tyttöjä.
Paitsi Tereza.
Tomas.
Ei, en voi juoda.
En saa juoda. Minä ajan.
Vai ajat.
Kuule.
Miksette jäisi Terezan kanssa tänne yöksi?
Voit ajaa kuorma-auton huomenna.
Hieno.
Anteeksi.
Hei, Sam.
Minulla on sinulle kirje Euroopasta.
Nähdään, Sabina.
Nähdään.
Mikä se on?
Huonoja uutisiako?
Eräät ystäväni ovat kuolleet.
He palasivat illanvietosta-
jostakin pikkuhotellista.
He olivat siellä tanssimassa ja...
Satoi vettä-
eivätkä kuorma-auton jarrut toimineet.
He kuolivat välittömästi.
Olin...
Olin heidän läheisin ystävänsä.
Olen pahoillani.
Tule illalla meille syömään, jos sinua huvittaa.
Tomas.
Mitä sinä ajattelet?
Ajattelen, miten onnellinen olen.